MEDVÍDEK PÚ JDE NA NÁVŠTÌVU
KAPITOLA DRUHÁ, ve které šel Pú na návštìvu
a dostal se do bezvýchodné situace.
Jednoho dne ráno, když už bylo dávno po snídani
a obìd byl ještì v nedohlednu,
Pú nespìchal a procházel se svým pøítelem Prasátkem
a skládal novou písnièku:
Ne, tak ne. Ramtatam, param...
Tak ne, tak ne. Rumpupum purum... tramta tam
- Pojïme na návštìvu. - Na návštìvu?
Tak najednou mì to napadlo: "Nepùjdeme na návštìvu?"
Trochu se posilnit.
Kdo chodí na návštìvu ráno?
Kdo chodí na návštìvu zrána? Param param.
Kdo jiné zrána navštìvuje, ten velmi moudøe postupuje.
To pøeci každý ví... Param, param. Od toho pøeci ráno je.
- A ke komu jdeme? - K tobì, samozøejmì.
Když se veèer blíží, všem se oèi klíží,
to ráno nehrozí.
To ráno nehrozí.
A máš doma nìco?
Mám ještì jeden balónek.
Ne, k tobì tedy nepùjdeme.
Protože já jdu na návštìvu a ty ne.
Tak pùjdeme k tobì.
Když host pøijde zrána, nemusí nikam chvátat.
Je nutné køièet sláva.
Všichni se radují.
Zastav se! Zdá se mi, že teï nejdu na návštìvu já.
Co budeme dìlat? Pú, nìco mì napadlo.
Pojïme k nìkomu jinému.
Navštívilo nás sluníèko, to chodí vždycky zrána.
Param param, taram taram.
Param, param, to chodí na návštìvu zrána.
Tak...
jestli tedy nìèemu rozumím, tak tohle díra....
je nora. - Hm.
A nora... to je Králík.
A Králík, to je vhodná spoleènost.
A vhodná spoleènost - to je spoleènost,
kde nás mohou nìèím pohostit.
Ííííí, je nìkdo doma?
- Ptám se, jestli je nìkdo doma? - Ne.
Nemusíte tolik køièet,
už poprvé jsem slyšel výbornì.
Promiòte, vùbec nikdo tam není?
Vùbec nikdo.
To není možné. Nìco tam urèitì je.
Nìkdo musel øíct: "Vùbec nikdo.".
Králíku, nejsi to náhodou ty?
Ne, já ne.
Tak mi povìzte, prosím, kde je Králík?
Odešel. Ke svému pøíteli. Medvídkovi Pú.
Oj, to jsem pøece já.
Co znamená: JÁ? JÁ mùže být kdokoli.
JÁ znamená já, Medvídek Pú.
- Víš to jistì? - No, samozøejmì.
Nepochybnì, Pú. A tohle je kdo?
To je Prasátko.
To jsou vìci. Prasátko. No, dobrá. Pojïte dál.
Mimochodem je tu napsáno: OTØETE SI NOHY.
OTØETE SI... á jasnì.
Není tak jednoduché chodit na návštìvu.
Když vejdeme dovnitø, nejdùležitìjší je,
abychom nic nechtìli.
Zdravím, Králíku.
Možná radìji nejdøív pojï dál, pak se pozdravíme.
Ach tak.
Šli jsme tak kolem, a tak mì napadlo: "Nezajdeme ke...
králíkovi?".
Pú už zaèal mít obavy,
ale Králík byl velmi rozumný. Sám se dovtípil, že je èas se trochu posilnit.
Umývadlo je tam.
Pú, co ti mám namazat? Med, nebo kondenzované mléko?
Chceš to první, nebo to druhé?
Jedno i druhé. A mùže to být bez chleba.
Tak, pùjdeme.
Tak najednou nikdo neodchází. To se nedìlá.
- Už jdete? - Ano.
Už je èas. Mìj se.
Na shledanou. Moc dìkujeme.
No, když už nic nechcete.
Poèkej, ještì nìco zbylo?
Nespìcháš nikam?
Ne, do pátku mám volno.
Skvìle. Ještì chvíli posedíme.
A tak ještì chvíli posedìli.
Potom ještì trochu.
A potom ještì trochu.
A ještì trochu.
Až vùbec nic nezbylo.
A pak si najednou Pú vzpomnìl na jednu dùležitou vìc.
Tak, musíme jít.
Samozøejmì, mohli bychom ještì chvíli posedìt.
Ne, to by nešlo. Já se také chystám odejít.
Tak dobøe. Tak pùjdeme.
- Na shledanou. - Díky.
No tak tedy...
- Buï zdráv. - Buïte zdrávi.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Díky. Moc díky.
Pùjdeme.
Oj, musím trochu popolézt.
Co se to stalo?
Ještì kousek.
Pomozte mi!
Oj, ojoj.
Pomozte. Zachraòte mì.
Pomozte.
- Uvíznul jsi? - Ne.
Jen odpoèívám.
No tak. Podej mi tlapky.
- Pú! Prasátko! - Hm.
Úúúú.
Co dìlat? Zaseknul se.
Tohle všechno je jen kvùli tomu, protože dveøe jsou moc úzké.
Ne, to je kvùli tomu, že nìkdo pøíliš mnoho jí.
Co teï budeme dìlat?
Co se dá dìlat? Nic.
Èekat dokud znovu nezhubne.
- Jak dlouho budeme èekat? - Týden?
- Cože? - Týden. Míò ne.
Oj, zdá se, že jsem zhubnul.
Rychle, vytáhnìte mì odsud.
Po té, co byl Pú na návštìvì,
pomyslel si, že není dobré být na návštìvì pøíliš dlouho,
pokud se nechceš dostat do bezvýchodné situace.
A co si pomyslel králík, to se nikdo nedozvìdìl,
protože byl velmi vzdìlaný.
Moc dobøe, že je tu Pú,
popøejeme jeho písním sluch..
KONEC
lenuse@seznam.cz